GÉNIUSZ MŰHELY 1.

TEHETSÉGAZONOSÍTÁS A PEDAGÓGIÁBAN

(Identifying Gifted Students in Education)

Dávid Mária

Eszterházy Károly Főiskola, Tanárképzési és Tudástechnológiai Kar, Pszichológia Tanszék

levelezési cím: 3300. Eger, Klapka u. 12.

e-mail: davidm@ektf.hu

Hatvani Andrea

Eszterházy Károly Főiskola, Tanárképzési és Tudástechnológiai Kar, Pszichológia Tanszék

levelezési cím: 3300. Eger, Klapka u. 12.

e-mail: hatvani@ektf.hu

Héjja-Nagy Katalin

Eszterházy Károly Főiskola, Tanárképzési és Tudástechnológiai Kar, Pszichológia Tanszék

levelezési cím: 3300. Eger, Klapka u. 12.

e-mail: hejjank@ektf.hu

Magyar Tehetségsegítő Szervezetek Szövetsége, 2013

A MAGYAR TEHETSÉGSEGÍTŐ SZERVEZETEK SZÖVETSÉGE

(MATEHETSZ) FOLYÓIRATA

Alapítás éve: 2013

A szerkesztőbizottság elnöke:

Dr. Balogh László

A szerkesztőbizottság titkára:

Dr. Tóth László

Szerkesztőbizottság:

BAJZÁK ESZTER

KORMOS DÉNES

DR. BODNÁR GABRIELLA

KOVÁCSNÉ DR. NAGY EMESE

DR. DÁVID IMRE

DR. MEZŐ FERENC

DR. DÁVID MÁRIA

DR. POLONKAI MÁRIA

GAJDA ATTILA

DR. RÉVÉSZ GYÖRGY

DR. HEIMANN ILONA

SARKA FERENC

DR. H. NAGY ANNA

TURMEZEYNÉ DR. HELLER ERIKA

Szerkesztőségvezető:

Bucsi Szabó Zsolt

Szerkesztőségi tagok:

Munkácsy Zsuzsa

Szabó Zsuzsa

Seben Kata Imola

Detrich Miklós

A szerkesztőség címe:

1119 Budapest, Mérnök utca 39.

ISSN 2064-5449

© A Szerzők, 2014

Felelős kiadó:

Bajor Péter, a MATEHETSZ elnöke

Absztrakt

A tehetségazonosítás mindig is fontos feladata volt az iskoláknak, mivel a tehetségek felismerése és fejlesztése közös társadalmi érdek. Jelen tanulmányunk a köznevelésben dolgozó pedagógusoknak nyújt segítséget ehhez a munkához. Cikkünk első felében röviden összefoglaljuk a tehetségazonosítás, tehetségdiagnosztika legfontosabb szempontjait, különös tekintettel a pedagógiai gyakorlatban használható módszerekre. A második részben egy általunk kifejlesztett tehetségszűrő megfigyelési szempontsort mutatunk be, amely jól illeszkedik a pedagógiai tehetségszűrés szintjén elhelyezkedő szubjektív módszerek sorába.

Kulcsszavak: tehetség, tehetségdiagnosztika, pedagógiai tehetségszűrő megfigyelési szempontsor

A tehetségazonosítás elméleti háttere

A köznevelésben Magyarországon nagy hagyománya van a tehetséggondozásnak, tehetségfejlesztésnek. Ahogy GYARMATHY ÉVA (2012, 6. o.) írja: „a tehetség természeti erő, amely a megjelenésére alkalmas környezetben alkotó erővé válhat”. Ennek az alkotó erőnek a felszabadítása nyilvánvalóan mind a tehetségígéretnek, mind a társadalomnak érdeke. Ehhez azonban először fel kell ismernünk, hogy ki, melyik tanulónk tehetséges.

De mit is tekinthetünk tehetségnek? Erre vonatkozóan a szakirodalomban számtalan meghatározás olvasható. Kiindulópontul jól használható CZEIZEL (1997) definíciója, amely szerint a tehetség nem más, mint egy potenciális lehetőség, ígéret arra, hogy valaki valamilyen társadalmilag hasznos emberi tevékenységi körben kiemelkedő teljesítményt hozzon létre úgy, hogy ez számára megelégedettséget, sikerélményt jelentsen. CZEIZEL (1997) három tehetségfogalmat különböztet meg: a potenciális tehetséget (giftedness), a megvalósult tehetséget (talent – talentum) és a párját ritkító tehetséget (genius – géniusz). Ez a potenciális tehetség az, amit az iskolai tehetségazonosító munka során mint tehetségígéretet keresünk.

Joggal merül fel a kérdés, hogy hogyan, milyen kritériumok alapján dönthetjük el azt, hogy valaki potenciális tehetségnek számít-e. GYARMATHY (2006) idézi Sternberget, aki öt kritériumot javasol:

➢ Kiválóság: a potenciális tehetségnek valamilyen területen a társainál kiválóbbnak kell lennie.

➢ Ritkaság: olyan területen legyen kiemelkedőbb a társainál, amely területen csak kevesek tudnak hasonló eredményeket elérni.

➢ A teremtőképesség azt jelenti, hogy a tehetség a teljesítményben is nyilvánuljon meg.

➢ A kimutathatóság alatt a tesztek általi értékelhetőséget érti Sternberg.

➢ Az értékesség pedig azt jelenti, hogy ez a kimutatható teljesítmény a társadalom által is értékesnek ítélt legyen.

A pedagógusok tehetségazonosító munkája a potenciális tehetségek, a tehetségígéretek felismerését célozza. De mit is jelent a tehetség azonosítása, diagnosztizálása?

„A tehetségazonosítás az a folyamat, amelynek során felderítjük az emberekben rejlő tehetségígéretet”, fogalmaznak a tehetségpontok számára írt fogalomtárban a tehetséggondozás hazai szakemberei (BALOGH, MEZŐ, KORMOS, 2011, 46. o.). Majd hozzáteszik: „Sokan tartják ezt a területet a tehetséggondozó munka legkritikusabb pontjának. Nem véletlenül, hiszen ha nem találjuk meg az igazi tehetségeket, nem lehet hatékony a leggondosabban összeállított program sem. Másrészt azért is kritikus elem ez, mert nagyon nehéz korrekt módon azonosítani a tehetséget. Ennek a feladatnak a megoldása körültekintő munkát kíván a szakemberektől.

A tehetségdiagnosztika a tehetséggel kapcsolatos lelki, viselkedésbeli, teljesítménybeli, környezeti tényezők együttes vizsgálatát jelenti (MEZŐ, 2008). A tehetségdiagnosztika célja hármas: egyrészt a tehetségazonosítás, a tehetséges gyerekek megtalálása, másrészt a beválogatás különböző tehetségfejlesztő programokba, harmadrészt az adott programok hatásvizsgálata. Nyilvánvaló, hogy a pedagógiai gyakorlatban mind a háromra szükség van. MEZŐ FERENC (2008, 13. o.) definíciója szerint: „a tehetségazonosítás alapvetően egy (akár éveken át tartó) folyamat, amely folyamatot az eseti méréses, becsléses jellegű identifikációs mozzanatok tagolhatnak.” A tehetségazonosítást tehát nem lehet egyszeri alkalomként felfogni, sokkal inkább egy tehetséggondozási tevékenységbe ágyazott folyamatnak kell tekinteni, amely végigköveti a tehetségígéretek fejlődését. A statikus, pszichometriai megközelítésre építő tehetségkép jelentősen megváltozott a 20. század végére. A korszerű tehetségkép szerint a tehetség komplex viselkedésegyüttest jelent, sajátos személyiséget, melynek a felismerése folyamatos, hosszú távú, perspektivikus azonosítást igényel. Gondozásba ágyazott tehetségazonosítást, amelyben a szűrés része a programtervezésnek, és az objektív adatok mellett a szubjektív adatok is szerepet játszanak a tehetségígéret felismerésében (GYARMATHY, 2007).

A tehetségazonosítás folyamatában fontos betartani az alapvető etikai-szakmai szempontokat, amelyről HERSKOVITS és DÁVID I. (2012, 11. o.) a következőket írja: „Amint azt Révész Géza már 1918-ban megfogalmazta, a tehetségre irányuló hajlam, gyanú, csíra, amit látunk, ami megmutatkozhat, ám a gyerekeknél a legritkább esetben beszélhetünk tehetségről. Az ezekre a hajlamokra (képességek, kreativitás, motiváció) utaló jegyeket próbáljuk pszichológiai vizsgálatokkal (is) megtalálni. A nyelvi egyszerűsítés kedvéért beszélünk tehetségről, ám ennek veszélyeit jól látjuk: a gyerekeket azonnal címkézi a környezete. Tudnunk és állandóan tudatosítanunk kell, hogy nem minden tehetségígéretből lesz tehetség. Az is tény, hogy számos esetben a tehetséget előre nem tudjuk azonosítani. Nagyon sok múlik a környezeti hatásokon, de az egyéni fejlődés ritmusán, buktatóin is.”

Ha ilyen kényes kérdéshez nyúlunk, mégis melyek a legfontosabb szempontok, amiket a tehetségazonosítás során figyelembe kell vennünk? A szakirodalomban erre nézve sokan, sokféle ajánlást tettek. A következőkben ezekből idézünk néhányat.

MARTINSON (1975, idézi GYARMATHY, 2006) szerint az első szabály a folyamatosság szabálya: ha lehet, éveken át többször is vizsgáljuk meg az adott személyeket. Második szabály, hogy különféle forrásokat használjunk, egyfajta mérőeszköz eredményeire ne alapozzuk a kijelentéseinket. A harmadik szabály pedig az, hogy ne csak az intellektuális összetevőket vizsgáló eljárásokat alkalmazzuk, hanem a tehetség-összetevők többi elemét is vizsgáljuk.

Ezeket az alapelveket a hazai szakirodalom is elfogadja. BALOGH LÁSZLÓ (2012) a következő alapelveket javasolja, amelyeket mi is figyelembe vettünk tehetségszűrő megfigyelési szempontsorunk kidolgozásánál:

➢ Az azonosítás során Czeizel modellje ad kapaszkodót, a modellben szereplő mind a négy intrapszichés összetevőre (általános értelmesség, specifikus képességek, kreativitás, motiváció) figyelnünk kell.

➢ Az azonosítás során nagyon óvatosnak kell lenni, amikor valakiről azt állapítjuk meg, hogy nem tehetséges, hiszen léteznek szunnyadó tehetségek is, akiknek a fő jellemzője éppen az, hogy rejtőzködnek, nehéz felismerni őket. Lehet, hogy akiről azt gondoljuk, hogy nem tehetséges, az nagyon is az, csak nem sikerült azonosítanunk.

➢ A speciális tehetségazonosításához hosszabb időtartalmú „keresőprogramok” szükségesek.

➢ A képesség és a teljesítmény két különböző dolog, gondoljunk az alulteljesítő tehetséges gyerekre.

➢ A pszichológiai vizsgáló módszerek (tesztek) segítséget nyújtanak az azonosítás során, de nem tévedhetetlenek, éppen ezért hiba lenne önmagukban alkalmazni ezeket.

➢ A pedagógus és a gyerek folyamatos együttes tevékenysége ad legtöbb kapaszkodót a tehetség felismeréséhez.

➢ Minél több forrásból szerzünk információkat gyerek teljesítményéről, képességeiről, annál megbízhatóbb az azonosítás.

HERSKOVITS MÁRIA (idézi MEZŐ, 2008) egyéb megfontolásra érdemes szempontokat is ajánl. Kiemeli, hogy tekintettel arra, hogy egy módszer sem tud önmagában eléggé széles körű képet mutatni, lehetőleg több vizsgálati módszert kell egy adott diagnosztikai folyamatban alkalmazni. Ha mód van rá, inkább többlépcsős azonosítási folyamatot használjunk, hogy az egyre nehezedő feladatok kevésbé terheljék és frusztrálják a kevésbé jó képességű vizsgálati személyeket. (Ugyanis így ők a következő fordulók nehezebb feladataiig el sem jutnak.) Ezek a szempontok, ha másként megfogalmazva is, MARTINSON (idézi GYARMATHY, 2006) és BALOGH LÁSZLÓ (2012) szempontjai között is megjelentek. HERSKOVITS (idézi MEZŐ, 2008) ezenkívül arra is ajánlást tesz, hogy a vizsgált gyerekek hány százalékát tekintsük tehetségígéretnek. Ezt az arányt 30%-ra teszi. Ez azért is lényeges, mivel a tehetségek azonosításának – a szakértők egyöntetű véleménye alapján – csak akkor van értelme, ha a felismerést adekvát fejlesztés is követi. Anélkül ez csak egy címke marad, ami akár káros is lehet a diák későbbi fejlődésére nézve. Így a gyakorlatban a tehetségazonosítás és beválogatás folyamata összefonódik. Lényegesnek tartja, hogy csak olyan tanulókat vonjunk be a tehetségazonosítás, -beválogatás folyamatába, akik maguk is motiváltak, elkötelezettek a fejlesztés iránt. A gyermek érdeklődését fontos tényezőnek kell tekinteni a tehetséggondozás során.

HANY (1993) hívja fel a figyelmet arra (idézi GYARMATHY, 2006), hogy a tehetségvesztés elkerülése érdekében minél több gyerek kerüljön bele a szűrésbe. Külön figyelmet igényelnek a fogyatékkal élő és hátrányos helyzetű gyerekek, esetleg matematikai és természettudományos területen a lányok is. Mivel esetükben az egyéb problémák, illetve a nemi sztereotípiák elfedhetik a képességeiket.

A tehetségvizsgálatokkal kapcsolatosan GYARMATHY (2012, 6. o.) az eddig felsoroltak mellett, illetve azok jelentőségét erősítve, a következőkre hívja fel a figyelmet:

➢ „A tehetségvizsgálatok célja a megfelelő fejlesztő környezet biztosítása, akár egyénről, akár egy közösségről van szó, így a vizsgálat mindig fejlesztési terv kidolgozásával végződik.

➢ A tehetségvizsgálat több forrás bevonásával történik, a személyes és környezeti változók interakciójában elemzik az információkat.

➢ A tehetségvizsgálatok az erős és gyenge pontok azonosítására egyaránt figyelemmel vannak. A képesség, tanulási és motivációs profil alapján lehet fejlesztési környezetet felépíteni, megalapozottan programokba irányítani, vagy mentorhoz közvetíteni a tehetségeket.

➢ A leggondosabban felépített vizsgálat is elsősorban a jelen helyzetről, az odavezető útról, és arról ad képet, hogy mire van szükség ahhoz, hogy tehetséggé váljon valaki.”

A tehetséggondozás során a gyermek erősségeire támaszkodva segítjük elő a potenciális tehetség kibontakozását, ugyanakkor figyelünk a gyenge pontok korrekciójára is.

De hogyan is történjék a gyakorlatban a tehetség azonosítása? Milyen módszerek vannak erre? Mi ebben a folyamatban a feladata, kompetenciája a különböző színtereken, mint például a köznevelésben, a nevelési tanácsadókban, a tehetségpontokon stb. a tehetségekért dolgozó szakembereknek, pedagógusoknak, pszichológusoknak?

GYARMATHY ÉVA (2006) a tehetségazonosítási folyamatban elkülöníti a szűrést és a kiválogatást. A szűrés alatt a megcélzott populáció egészének vizsgálatát érti, majd a tehetségek további kiválogatása a kiszűrt csoportból történik. A kiválogatás során azokat a tanulókat azonosítjuk, akiknek speciális képzésre van szükségük különleges képességeik kibontakoztatásához, és akik a legtöbbet tudnak profitálni az adott képzésből.

DÁVID MÁRIA (2010) a tehetségazonosítási folyamat két szintjét különbözteti meg. Első szint a pedagógiai tehetségszűrés. Ezen a szinten a pedagógusok – természetesen a kompetenciakörükbe tartozó módszerek segítségével – a megcélzott populáció teljes egészére vonatkozóan végeznek tehetségazonosítást. Ennek célja általában az intézményi tehetséggondozó programokba történő beválogatás. Az a véleményünk, hogy ezekbe a programokba való bekerüléshez megfelelő alapot nyújtanak a pedagógiai vizsgálatok és a gyermekek önkéntes csatlakozása (amennyiben ez a tevékenység a tehetségszempontok szerint legjobb eredményeket kapott tanulók felső egyharmadára terjed ki). Az általunk kidolgozott tehetségszűrő megfigyelési szempontsor is ehhez a munkához nyújt a pedagógusoknak segítséget.

Második szint a differenciált tehetségazonosítás. Ennek színterei már zömé-ben a köznevelési intézményen kívül találhatók, pl. a tehetségpontokban és/vagy nevelési tanácsadókban, illetve speciális tehetséggondozó központokban. Ezen a szinten az azonosítás interdiszciplináris együttműködést tesz szükségessé, és a diagnosztikai tevékenységben pszichológiai mérőeszközök is szerepelnek. Erre az azonosító tevékenységre egyrészt akkor van szükség, ha az iskola pedagógusai nem tudnak dönteni a tehetséggondozó programba történő bevonásról. Másrészt, ha a tehetséges gyermek további fejlesztésére vonatkozó döntés nagy horderejű, a gyermek (és esetleg a családja) további sorsát jelentősen befolyásoló. A harmadik ok lehet, ha valamilyen probléma nehezíti a tehetség kibontakozását.

A tehetségazonosításban használatos módszereket általában két csoportba, a szubjektív és az objektív módszerek csoportjába osztja a szakirodalom. A szubjektív módszerek közé sorolják az alkalmi és strukturált megfigyelést, a tulajdonságlistákat, a szülők és a társak véleményét; az objektív módszerek közé pedig a különböző tesztek és pszichológiai mérések tartoznak (HERSKOVITS és DÁVID I., 2012).

„Állandó igény, hogy objektív vizsgálati eljárásokat, számszerűen kifejezhető eredményeket adjunk a gyerekekről, melyek alapján megbízhatóan kimondható, hogy a gyerek tehetséges-e vagy sem. Jól tudjuk, hogy ez több okból sem lehetséges! Mégis sokan, sokszor belemennek ebbe a kelepcébe. A tesztek hasznos segédeszközök, ha megfelelnek a tesztek általánosan elfogadott kritériumainak. Kiemelve, hogy:

➢ megfelelően validok – az esetek többségében éppen erről nincs adat;

➢ megfelelő standard, viszonyítási alap áll rendelkezésünkre;

➢ korrekt módon vesszük fel és értékeljük ki;

➢ megfelelő szemlélettel használjuk azokat;

➢ nem tévesztjük szem elől, hogy pillanatnyi helyzetet mérnek, és ezért biztos támpontnak csak a megjelenő magas teljesítmény tekinthető” (HERSKOVITS és DÁVID I., 2012, 13. o.).

A fenti szerzők mellett BALOGH (2012) is felhívja a figyelmet arra, hogy a tesztekkel mért pillanatnyi eredményeket a képességeken kívül számos más tényező (például betegség, fáradtság, motiválatlanság stb.) is befolyásolhatja. Ezért a gyenge eredmény nem csak képességhiányból származhat. Ugyanakkor BALOGH (2012) szerint a jó eredmény bizonyító erejű, itt nem igaz, hogy vak tyúk is talál szemet!

A hatékony mérési eljárásoknak GYARMATHY (2006) a következő jellemzőit gyűjtötte össze:

➢ Relavancia, vagyis a vizsgálóeljárás megfelel a későbbre tervezett tehetséggondozó programnak.

➢ Megbízhatóság, vagyis a mért eredmények megfelelnek más ugyanerre a célra kidolgozott módszerek eredményeinek.

➢ Érvényesség, vagyis az adott módszer tényleg azt méri, aminek a mérésére kidolgozták.

➢ Normatívák, sztenderdek, amiket az adott vizsgálóeljárással mérve kiemelkedő, átlagos vagy éppen átlag alatti eredménynek tekintünk.

➢ Plafonhatás kizárása: ez azt jelenti, hogy a feladat elég nagy kihívás legyen a vizsgált populáció számára. Ellenkező esetben mind a tehetséges, mind a kevésbé tehetséges gyerekek teljesíteni tudják könnyedén a feladatot, így annak alapján nem tudunk különbséget tenni közöttük.

➢ A tesztelfogultság kizárása: ez azt jelenti, hogy az adott módszer ne adjon előnyöket vagy nyújtson hátrányt a vizsgált minta egyetlen tagja számára sem. Például ne legyen olyan társadalmi csoport vagy réteg, amely számára az adott feladatok ismerősebbek és ezért könnyebbek.

Amennyiben teszteket használunk, ez felveti a kompetencia kérdéskörét is. Bizonyos teszteket, például intelligenciateszteket, személyiségteszteket csak pszichológus alkalmazhat. HERSKOVITS MÁRIA és DÁVID IMRE (2012) kiemeli, hogy a gyakorlatban – mint ezt a nemzetközi szakirodalom is írja – sokszor a szubjektív és objektív módszerek kombinációjára van szükség. Ha nagyobb létszámú gyerekcsoportot akarunk megvizsgálni, akkor a pedagógusok a szubjektív módszerekkel (például a megfigyelés segítségével) szűkítik a megvizsgálandó gyerekek körét. A komplexebb, idő- és költségigényesebb objektív módszerekkel (pl. pszichológiai tesztekkel) pedig a pszichológusok dolgoznak.

Felmerül a kérdés, hogy melyek azok a módszerek, amelyek a pedagógiai tehetségszűrés szintjén rendelkezésre állnak. Ezek a módszerek ugyanazok lehetnek, mint amelyeket a pedagógusok általában is alkalmaznak a tanulók megismerésé-ben. DÁVID MÁRIA ÉS MUNKATÁRSAI (2006) négy ilyen módszercsoportot különböztettek meg: a megfigyelést, az interjút, a kérdőívet és a dokumentumelemzést.

A tanulók megfigyelése az egyik legegyszerűbb és éppen ezért leggyakrabban alkalmazott módszer a pedagógiai munkában. A megfigyelés lehet strukturált és strukturálatlan. Előbbi előre megtervezetten, meghatározott szempontok szerint történik, az utóbbinál nincs ilyen. A megfigyelés lehet rendszeres és alkalmi is (DÁVID M. ÉS MTSAI, 2006). „A tehetség azonosításában mind a strukturált, mind a strukturálatlan megfigyelésnek szerepe lehet. Hiszen amikor a pedagógusnak feltűnik az osztályában egy-egy valamiért kiemelkedő tanítvány, akkor a strukturálatlan megfigyelést használja, még ha nem is tudatosan. És persze akkor is megfigyelést alkalmaz, amikor ugyanezt a gyereket elkezdi – immár tudatosan – megfigyelni különböző tanítási-tanulási helyzetekben. Természetesen amint előre eltervezett szempontok szerint kezdi a gyereket figyelni, úgy válik a megfigyelés strukturálttá” (HATVANI, 2011, 67. o.).

A pedagógusok gyakran és szívesen használják a kérdőíves módszereket. Ezek többsége úgynevezett öndefiníciós kérdőív, vagyis a kérdőív kitöltője saját magáról tölti ki azt, így saját magáról kialakított elképzelése, énképe tükröződik az eredményekben. Ebből adódik a módszer szubjektív volta. Előnye viszont, hogy elősegíti azt, hogy a kitöltője önmagáról gondolkozzon, így egyfajta belső munkát tesz lehetővé. Természetesen olyan kérdőívek is léteznek, amelyeket nem saját magára, hanem másra nézve tölti ki az ember, például a tanár vagy a szülő a diákjára nézve (DÁVID M. ÉS MTSAI, 2006). Az egyik legismertebb pedagógusok számára készült kérdőív a Renzulli–Hartmann-skála, amely a tanulási jellemzők, a motivációs jellemzők, a kreativitás jellemzői és a vezetői-társas jellemzők alapján azonosítja a tehetséget (GYARMATHY, 2006).

Az interjú az egyik leggyakrabban használt eszköz a pedagógus kezében. A strukturált interjú során előre meghatározott kérdéssor alapján dolgozunk, a strukturálatlan interjú esetében a kérdések konkrét megfogalmazása és sorrendje az interjúszituációhoz alkalmazkodik (DÁVID M. ÉS MTSAI, 2006). A tehetségazonosítás során az interjú készülhet a vizsgált tanulóval, de a szülőkkel, a kortársakkal vagy a pedagógus kollégákkal is. A strukturált interjú kérdéskörei az azonosítani kívánt tehetségjegyekre, azok fellépésének időpontjára vagy akár a tehetség kibontakozását segítő vagy gátló tényezőkre egyaránt vonatkozhatnak. Különösen hasznos módszer lehet az interjú a fejlődési jellemzők megállapítására, hiszen az idő múlása miatt ezek a megfigyelés módszerével már nem hozzáférhetőek a pedagógusok számára.

A dokumentumelemzés a tanulóra vonatkozó dokumentumok szisztematikus áttekintését, az adatok összegyűjtését és azok értelmezését jelenti. Ezek lehetnek a tanulók saját munkái (rajzok, fogalmazások, projektmunkák stb.), az iskolai dokumentumok (pl. osztálynapló, bizonyítványok, füzetek), más szakemberektől származó dokumentumok és hivatalos iratok is (DÁVID M. ÉS MTSAI, 2006). A tehetséggondozás speciális dokumentumai a tehetséges személy eredményeiről számot adó dokumentumok, pl. érmek, serlegek, kupák, oklevelek stb. Egyértelmű például, hogy egy képzőművészeti tehetség rajzai, festményei tükrözni fogják tehetségét. De a korábbi osztálynaplók, bizonyítványok elemzése, a kapott díjak áttekintése is árulkodhat tanítványunk kiemelkedő képességeiről.

A tanulók megismerésére irányuló pedagógiai tevékenység azonban soha nem öncélú. Fő célja az, hogy a nevelés és az oktatás folyamatában alkalmazott pedagógiai módszereket a gyermekek ismeretében tudjuk tervezni, és pedagógiai beavatkozásainkat – jelen esetben a tehetséges tanuló fejlesztését – az ő személyes sajátosságaihoz illeszthessük.

A saját mérőeszköz kialakításához felhasználtelméleti megfontolások

Az általunk kidolgozott tehetségszűrő megfigyelési szempontsor létrehozása során három tehetségmodellt használtunk kiindulási forrásul, amelyek a következőek voltak: a VanTassel–Baska-féle jellemzés (1989, idézi TURMEZEINÉ és BALOGH, 2009), CZEIZEL ENDRE (1997) 2x4+1 faktoros tálentum modellje és Gagné fejlődési modellje (idézi: TURMEZEINÉ és BALOGH, 2009). Az ezeket a modelleket alkotó személyiségtulajdonságok voltak szempontsorunk kiindulópontjai, amelyben az egyes tulajdonságokat a megfigyelhető tevékenységek által azonosíthatja a felhasználó. A tehetségmodellek mellett a hátrányos helyzetű tehetségekre vonatkozó elméleti leírásokra és tulajdonságlistákra is támaszkodtunk TÓTH LÁSZLÓ (1998) szakirodalmi áttekintése és az Arany János tehetséggondozó program tapasztalatai alapján (www.ajtp.hu).

Nézzük egyenként a három tehetségmodell legfontosabb ismertetőjegyeit: VANTASSEL–BASKA (1989, idézi TURMEZEINÉ és BALOGH, 2009) a tehetséges gyermekek jellemző tulajdonságait két nagy csoportra, kognitív és affektív jellemzőkre osztotta.

A kognitív jellemzők a következők: szimbólumok és szimbólumrendszerek gyakori használata; magas koncentrációs kapacitás; szokatlanul jó memória; fejlődési előnyök, ami gyakran azzal jár, hogy szellemi és fizikai fejlettségük nincs összhangban, és az előbbi meghaladhatja az utóbbit; korai érdeklődés a beszéd iránt, korai beszédfejlődés; kíváncsiság, tanulásvágy; önálló tanulásra hajlam; sokrétű érdeklődés; kreativitás.

Az affektív tényezők a következőek: fejlett igazságérzet; jó humorérzék; érzelmi intenzitás, ami túlérzékenységhez vezethet; az élet és halál értelmének korai felfogása; maximalizmus önmagával és másokkal szemben; sok energia; erős kötődés részint emberekhez (gyakran nála idősebb vagy felnőtt személyekhez), részint szakmai tevékenységekhez. Megfigyelési szempontsorunk a tanulók kognitív és affektív sajátosságait vizsgálja, ebbe a két nagy csoportba rendezi az adatokat.

Czeizel Endre tehetségkoncepciója (1. ábra) belső és külső tényezőket különböztetett meg. A körök jelzik a tehetségesekre jellemző személyiségtulajdonságokat, négyzetben lévő faktorok pedig a tehetség kibontakozását segítő vagy gátló környezeti tényezőket (CZEIZEL, 1997).

1. ábra. Czeizel Endre (1997) 2x4+1 faktoros tálentum modellje

Úgy gondoljuk, hogy a tehetségazonosítás folyamatában elsősorban a körök által szimbolizált személyiségtulajdonságokat keressük. Szempontsorunk a kreatív képességekre, az általános intellektuális képességre, a motivációra és a speciális képességek közül a verbális, a logikai-matematikai, a vizuális-ábrázolási, a zenei, a pszichomotoros és a szociális képességekre kérdez rá.

A harmadik figyelembe vett teoretikus koncepció Gagné fejlődési modellje (2. ábra, PÉTER-SZARKA, 2011). A modell jól szemlélteti, hogy a képességpotenciálból a külső és belső katalizátorok hatására hogyan fordul teljesítménybe a tehetség különböző területeken. Tehetségszűrő megfigyelési szempontsorunkban Gagné modelljéből a megfigyelhető képességterületeket és az intraperszonális katalizátorokat használtuk fel.

2. ábra. Gagné fejlődési modellje

A pedagógiai tehetségszűrés céljára többféle mérőeszközt találunk a szakirodalomban: lásd GYARMATHY (2006) és MEZŐ (2008) összefoglaló munkáit a témakörben. Ezek a módszerek zömében becslő skálák, amelyek jól hasznosítható segédeszközök a tehetségazonosításban, de a gyakorlatban az alábbi problémákat vetette fel a használatuk:

➢ „Csak az egyik vagy másik tehetségjegyet emelik ki, a különböző tehetségjegyek azonosítására több módszert kell alkalmazni, amely nagy populáció szűrése esetén nem célravezető.

➢ Sok esetben fordul elő, hogy a különböző módszerekben található állítások olyan összetett mondatok, amelyek egyik fele igaz lehet a megfigyelt gyermekre, a másik fele nem. Ez zavart okozhat a kitöltést végző pedagógusnál a tehetségjegy megítélésében.

➢ A legtöbb megfigyelési szempontsor nem alkalmaz kritériumszintet, nem tudni, hogy milyen eredmény esetében célszerű tehetség(ígéret)ről beszélni, milyen szint fölött válogathatók be a tanulók a tehetséggondozó programokba, pedig erre az információra a pedagógusoknak alapvetően szükségük van a tehetségazonosító munka során” (DÁVID M., 2010, 10. o.).

Munkánkban ezeket a hiányosságokat igyekszünk kiküszöbölni.

A pedagógiai tehetségszűrő megfigyelési szempontsor

A szerzők által a TÁMOP 3.4.4/B/08/1-2009-0014 pályázatban kifejlesztett pedagógiai tehetségszűrő eszköz nem más, mint egy megfigyelési szempontsor. Eredetileg az általános és a középiskolákban dolgozó pedagógusok számára készült, de a próbavizsgálatok azt mutatják, hogy az óvodai korosztálynál is eredményesen alkalmazható. Elősegíti a tehetségjegyek szisztematikus azonosítását. Egy elsődleges szűrést tesz lehetővé a vizsgált populációban, melynek eredményei alapján kiemelkedhetnek a tehetségígéretek. Amennyiben más pedagógiai módszerek (iskolai teljesítmények, versenyeredmények, a gyermek magas szintű érdeklődése stb.) is alátámasztják, beválogathatók a tanulók az iskolai tehetséggondozó programokba.

A kifejlesztett mérőeszköz egy speciális tevékenységlista (lásd 1. melléklet). A felsorolt tevékenységek tehetséges személyiségjegyekre utalnak. A pedagógusok 5 fokú skálán ítélhetik meg, hogy e tevékenységeket milyen gyakran áll módjukban megfigyelni tanítványaiknál.

A megfigyelési szempontsor két fő kategóriát tartalmaz: a kognitív és az affektív jellemzőket. A kognitív tulajdonságokra utaló megfigyelhető tevékenységek listájában szerepelnek a képességekre és a kreativitásra vonatkozó állítások, az affektív tényezőkön belül pedig a motivációs, érdeklődési és akarati személyiségjellemzők. A hátrányos helyzetű tehetségesek speciális jellemzőit külön szempontok jelenítik meg. Ezt a tulajdonságcsoportot csak akkor indokolt kitölteni, ha a tanuló hátrányos vagy halmozottan hátrányos helyzetű. A kiértékelés úgy történik, hogy a kapott pontszámokból kategóriánként átlagot számítunk. A megfigyelési szempontsor struktúráját jól szemlélteti a 2. melléklet.

A kifejlesztett mérőeszközt próbavizsgálatnak vetettük alá, melynek célja a gyakorlati kipróbálás mellett a tehetséges tanulókra vonatkozó sztenderdek kialakítása volt. Feltételeztük, hogy a pedagógusok által tehetségesnek tartott tanulók jobb eredményeket (magasabb pontszámot) érnek el a megfigyelési szempontsor minden faktorában, mint a tanáraik által a tehetséges minősítést meg nem kapó társaik. A próbavizsgálattal ezt a hipotézisünket is szerettük volna igazolni.

A vizsgálati minta jellemzői

A próbavizsgálatban az Eszterházy Károly Főiskola tehetségfejlesztő tanár szakos hallgatói közül azok töltöttek ki megfigyelési szempontsort a tanítványaikról, akik maguk is gyakorló pedagógusok voltak. A vizsgálati minta így véletlenszerűen az ország egész területéről gyűlt össze.

Összesen 259 tanulót vizsgáltunk. (N=259) (A kérdőív nemre vonatkozó információra nem kérdezett rá, ezért a fiú-lány arányról nincs információnk.) Az életkori átlag: 15,47 év. A középiskolás korosztály felülreprezentált a mintában. Ennek oka, hogy a megfigyelési szempontsort kitöltő tanár szakos hallgatóink jelentős része középfokú tanintézményben dolgozik.

Iskolatípus

Százalékos megoszlás (%)

alsó tagozat

7,7

felső tagozat

27,1

közép-iskola

61,3

Hiányzó adat

3,9

Összesen

100,0

3. ábra. A vizsgálati minta megoszlása

A tanulmányi átlageredmény igen magas, 4,28. A tanáraik által tehetségesnek tartott tanulók aránya pedig közel háromszorosa a tehetségesnek tartottak kategóriájába be nem sorolt tanulóknak.

Tanárai által tehetségesnek tartott tanulók aránya a vizsgálati populációban

Tanára által tehetségesnek tartott tanuló

194 fő

75%

Tanárai által a tehetséges kategóriába be nem sorolt tanulók

65 fő

25%

Összesen

259 fő

4. ábra. Tanárai által tehetségesnek tartott tanulók aránya

A vizsgált populációban a tanulók közel fele jó vagy nagyon jó szociális körülmények között él. Hátrányos vagy veszélyeztetett helyzetű a diákok aránya kevés, 15,5%.

Szociális háttér

Gyakoriság

Százalék

A kategóriák összesítve

Veszélyeztetett

8

3,1

15,5

Hátrányos helyzetű

32

12,4

Átlagos körülmények között élők

75

29,0

29,0

Jó szociális körülmények között élők

83

32,0

47,8

Nagyon jó körülmények között élők

41

15,8

Hiányzó adat

20

7,7

7,7

Összesen

259

100,0

100

5. ábra. A szociális háttér alakulása a vizsgálati mintánál

Vizsgálati eredmények, a megfigyelési szempontsor statisztikai elemzése

Az általunk feltételezett dimenziók tételeivel külön-külön végeztünk egykomponenses főkomponens-analízist, hogy megállapítsuk az egyes tételek korrelációs együtthatóit. Kiszámítottuk minden faktor megbízhatósági (Cronbach-alfa) értékét, valamint azt is megvizsgáltuk, hogy melyik tétel elhagyása esetén nőne ez az érték. Azokat a tételeket kihagytuk, melyek korrelációs együtthatója 0,5 alatt volt, illetve elhagyásuk esetén nőtt a megbízhatósági együttható. A részletes statisztikai elemzést a TÁMOP 3.4.4/B/08/1-2009-0014 pályázat kutatási zárótanulmánya tartalmazza (DÁVID M., 2010).

Kiinduló hipotézisünk igazolására összehasonlító elemzéseket végeztünk kétmintás t-próbával. A tanárok által tehetségesnek tartott tanulók megfigyelési szempontsorának adatait összevetettük azon tanulókéval, akiket a tanáraik nem tartottak tehetségesnek. A 3. melléklet adatai tartalmazzák a kétmintás t-próba eredményeit. A táblázatból kitűnik, hogy a próbavizsgálat hipotézisét maradéktalanul sikerült igazolni. A tehetségszűrő megfigyelési szempontsor minden kategóriájában szignifikánsan jobb eredményeket értek el azok a tanulók, akiket tanáraik tehetségesnek tartanak. A 0,001-es szignifikanciaszinten kimutatható különbség alapján a tehetségszűrő megfigyelési szempontsor validitását igazoltnak tartjuk, és a kapott eredmények alapján kimondhatjuk, hogy a tehetségesek azonosításra jól használható ez a mérőeszköz.

A próbavizsgálat alapján elkészítettük a tehetségszűrő megfigyelési szempontsor véglegesített változatát. A kipróbálásban részt vevő pedagógusok a gyakorlatban könnyen használhatónak és jól alkalmazhatónak tartották a mérőeszközt, a kapott visszajelzések általában pozitívak voltak. A legtöbb kritikát azzal szemben fogalmazták meg, hogy a próbaváltozat túl hosszú volt. A statisztikai próbák segítettek az állítások szelektálásában és a megfigyelési szempontsor rövidítésében. A végleges változat az eredeti 105 kérdéssel szemben csak 79 állítást tartalmaz. Ezen túl a statisztikai mutatók szerint lényegesen koherensebb, mint az eredeti volt, megőrizve annak struktúráját, valamint jól illeszkedik a tanulmányban leírt elméleti háttérhez.

A TÁMOP 3.4.4/B/08/1-2009-0014 pályázat eredményeként az Eszterházy Károly Főiskola együttműködésével kifejlesztett tehetségdiagnosztikai mérőeszközt ezúton ajánljuk a pedagógiai gyakorlat számára szíves felhasználásra.

Irodalom

BALOGH LÁSZLÓ (2006): Pedagógiai pszichológia az iskolai gyakorlatban. Urbis kiadó, Budapest.

BALOGH LÁSZLÓ, MEZŐ FERENC, KORMOS DÉNES (2011): Fogalomtár a tehetségpontok számára. Magyar Tehetségsegítő Szervezetek Szövetsége, Budapest.

BALOGH LÁSZLÓ (2012): Komplex tehetségfejlesztő programok. Didakt kiadó, Deb-recen.

CZEIZEL ENDRE (1997): Sors és tehetség. Fitt Image és Minerva Kiadó, Budapest.

DÁVID MÁRIA (2010): Tehetségszűrő megfigyelési szempontsor. A tehetség-azonosítás egyik lehetséges pedagógiai módszere. TÁMOP 3.4.4/B/08/1-2009-0014 pályázat. Országos Tehetségsegítő Hálózat kialakítása Magyar Géniusz Integrált Tehetségsegítő Program, Heves Megyei Önkormányzat Pedagó-giai Szakmai és Közművelődési Szolgáltató Intézménye, Eger,  http://tehetsegsegites.heves-pki.hu/sites/tehetsegsegites.heves-pki.hu/files/tehetségdiagnosztikai%20szempontsor_3.jpg letöltés dátuma: 2012. április 27.

DÁVID MÁRIA, ESTEFÁNNÉ VARGA MAGDOLNA, FARKAS ZSUZSANNA, HIDVÉGI MÁRTA, LUKÁCS ISTVÁN (2006): Hatékony tanulói megismerési technikák. Pedagógus-továbbképzési kézikönyv. Sulinova, Budapest.

GYARMATHY ÉVA (2006): A tehetség. Fogalma, összetevői, típusai és azonosítása. ELTE Eötvös kiadó, Budapest.

GYARMATHY ÉVA (2007): A tehetség háttere és gondozásának gyakorlata. ELTE Eötvös Kiadó, Budapest.

GYARMATHY ÉVA (2012): Szakmai alapok a nemzeti tehetséggondozás továbbfejlesztéséhez. In: Szakmai ajánlások a nemzeti tehetséggondozás továbbfejlesztéséhez. Magyar Géniusz program, Magyar Tehetségsegítő Szervezetek Szövetsége, Nevelési Tanácsadók Egyesülete, 6–10. o. http://geniuszportal.hu/sites/default/files/Nevtan_szakmai_ajanlasok.pdf letöltés dátuma: 2012. április 28.

HATVANI ANDREA (2011): A tehetségfejlesztés és felzárkóztatás feladataira való felkészítés, tehetségdiagnosztika és fejlesztési módszerek elsajátítása. In: Estefánné Varga Magdolna (szerk.): Megújuló tananyagtartalmak a kompetenciaalapú tanárképzésben. Módszertani kiadványok. EKF, Eger, 51–82. o.

HERSKOVITS MÁRIA, DÁVID IMRE (2012): A pszichológiai szűrés és mérés általános elvei és gyakorlata. In: Szakmai ajánlások a nemzeti tehetséggondozás továbbfejlesztéséhez. Magyar Géniusz program, Magyar Tehetségsegítő Szervezetek Szövetsége, Nevelési Tanácsadók Egyesülete, 11–20. o. http://geniuszportal.hu/sites/default/files/Nevtan_szakmai_ajanlasok.pdf letöltés dátuma: 2012. április 28.

MEZŐ FERENC (2008): A tehetségdiagnosztika alapjai. In: Mező Ferenc (szerk.): Tehetségdiagnosztika. Kocka kör, Debrecen, 11–60. o.

PÉTER-SZARKA SZILVIA (2011): Az „ismeretlen ismerős”: Gagné tehetségmodelljének átdolgozott változata. Tehetség, 18 (3). 5-7.

TÓTH LÁSZLÓ (1998): A tehetségesek tanítása. Kossuth Egyetemi Kiadó, Debrecen.

TURMEZEINÉ HELLER ERIKA, BALOGH LÁSZLÓ (2009): Zenei Tehetséggondozás és képességfejlesztés. Kocka Kör és Faculty of Central European Studies, Constantine the Philosopher University in Nitra, Debrecen.

1. melléklet

Tehetségszűrő megfigyelési szempontsor

A tehetségazonosítás egyik lehetséges pedagógiai módszere

Instrukció: Kérjük, hogy iskolai pedagógiai megfigyelései alapján a minden egyes gyermekre/tanulójára vonatkozóan külön-külön töltse ki ezt a megfigyelési szempontsort!

A megfigyelt gyermek/tanuló neve:  ......................................................................

Életkora:  ......................................................................

Csoportja/osztályfoka:  ......................................................................

Tanulmányi eredménye:  ......................................................................

Versenyeredményei:  ......................................................................

Szociális háttere: nagyon jó – jó – átlagos - hátrányos helyzetű – veszélyeztetett helyzetű

Megjegyzések (tehetségesnek tartják-e a tanárai, ha igen, miben?) ......................................................................

Kérjük, tegyen X-et a megfelelő oszlopba attól függően, hogy az adott állítás a tanulójára mennyire jellemző.

A pedagógus által megfigyelt tevékenységek

5

Nagyon gyakran

megfigyelhető

4

Gyakran

megfigyelhető

3

Átlagos

mértékben fordul elő

2

Ritkán

figyelhető meg

1

Nagyon ritkán vagy nem figyelhető meg

Kognitív jellemzők:

Kreativitás

1. Érdeklődő, kíváncsi a foglalkozásokon

2. Újszerű (szokatlan) ötletei vannak a feladatok megoldására

3. Nincs számára megoldhatatlan helyzet, többször is próbálkozik, új utakat keres

4. Időnként szokatlan kérdéseket tesz fel

5. Sok ötlete van

6. Nagy az alkotókedve, szívesen hoz létre/gondol ki új dolgokat

7. Sokszor tesz fel ilyen kérdést: „Mi lenne, ha…?”

8. Élvezi a játékos helyzeteket

9. Nem unatkozik/képes önmaga elszórakoztatására

10. Kihívás számára, ha átléphet határokat

Képesség

11. Gondolkodtató feladatokban „gyorsan kapcsol”

12. Gazdag a szókincse

13. Elsőként veszi észre az ellentmondásokat

14. Az adott feladatot elemezi/részekre tudja bontani

15. Tartósan megjegyez dolgokat.

16. Jó a megfigyelőképessége

17. Könnyen megérti az írott szöveget.

18. Gyorsan felismeri az összefüggéseket

19. Könnyen/gyorsan megért dolgokat/tanul.

20. Tud képekben gondolkodni

Speciális képességek

21. Az életkori átlagánál gazdagabb a szókincse

22. Beszédben könnyen és jól fejezi ki magát

23. Szívesen ír verseket, történeteket, dalokat vagy színdarabot

24. Választékosan fogalmaz

25. Idegen nyelvet, dialektusokat, tájszólást könnyen utánoz

26. Bonyolultabb mondatszerkezeteket használ, mint a korosztálya

27. Szívesen foglalkozik logikai problémákkal, rejtvényfejtéssel

28. Fáradhatatlan, ha matematikáról van szó, bensőséges „kapcsolata” van a számokkal

29. Felismeri a problémák mögötti szabályszerűségeket, algoritmusokat

30. Könnyen tájékozódik a térben

31. Elvont problémák megoldásához vizuális képet vagy modellt készít

32. A számítógépet alkotó módon használja (programot ír, filmet készít…)

33. Nagyon jó a kézügyessége

34. Rajzaiban újszerű elemek, ötletek mutatkoznak

35. Füzete rajzokkal, részletes, kifejező „firkákkal” díszített

36. Könnyen megfejti a képrejtvényeket

37. Rengeteg időt tölt rajzolással, ügyesen másol

38. Szereti, ha a ruházatában/külső megjelenésében is van valami egyedi/különleges

39. Jó a ritmusérzéke

40. Tud játszani valamilyen hangszeren – esetleg többön is

41. Könnyen megjegyzi a dallamokat, ritmusokat

42. Szívesen énekel, dúdol

43. Tudja utánozni egyes hangszerek hangját

44. Jó hallása van, könnyen azonosít hangokat, akkordokat

45. Nehezen fárad el

46. Ügyesen végzi el a mozgásos feladatokat

47. Gyorsan tud futni vagy ütni

48. Összerendezett a mozgása

49. Ügyesen dob vagy kap el tárgyakat

50. Mások szükségleteit, igényeit felismeri

51. Élvezi, ha emberek között van, nem szeret egyedül lenni

52. Korának megfelelő szinten felelősen viselkedik

53. Hajlamos társait befolyásolni

54. A többiek hallgatnak rá

55. Általában irányítja azt a tevékenységet, amelyben részt vesz

Affektív jellemzők

Motiváció

56. Nem könnyen adja fel a küzdelmet

57. Képes tanulni a hibáiból –kudarcából is okul

58. Nagy benne az önálló ismeretszerzési vágy

59. Lelkesedik az erőfeszítést igénylő feladatokért

60. Elképzelései vannak a saját jövőjére vonatkozóan

61. Általában többet teljesít, mint amit elvárnak tőle

62. A munkáját odaadóan végzi

63. Szereti próbára tenni a saját ügyességét

64. Vállalja a kockázatot

65. Tud egy dologra intenzíven figyelni/kitartóan koncentrálni (ha érdekli)

Érdeklődés

66. Érdeklődik az újdonságok iránt

67. Szívesen megy a környezeté-ben „felfedező” útra.

68. Vannak különböző gyűjteményei

69. Kedveli a nehezen kibogozható szituációkat

70. Lázba hozza, ha ötletelni lehet

71. Szívesen beszél a társainak a „találmányairól”, „alkotásairól”

72. Szójátékozik a társaival

73. Nagy öröm számára, ha keresztrejtvényt fejthet

74. Új ismeretekre fokozottan kíváncsi és nyitott

75. Igazán lelkesíti az, ha találgathat, kísérletezhet a problémák megoldása során

Hátrányos helyzetűeknél tehetségre utaló jelek

76. Jó nonverbális képességére támaszkodva oldja meg azokat a helyzeteket, amelyekben hiányosak az ismeretei, illetve a szókincse

77. Általában nincs kiemelt helyzete a gyermekcsoportban, társai mégis szívesen követik

78. Hosszú távú céljai vannak, amelyek korán kifejlődtek és reálisaknak tűnnek

79. Tanulási profiját tekintve tudása hiányos, gyengén olvas, külső motivációt igényel, viszont kíváncsi, rengeteg ötlete van és jó problémamegoldó

2. melléklet

Összesítő adatlap a tehetségszűrő megfigyelési szempontsorhoz

Instrukció az eredmények összesítéséhez:

Minden kategóriában összeadjuk az elért pontszámot és az összeget elosztjuk a kérdések számával. Így minden kategóriában 1–5 közötti átlagot kapunk, melynek alapján a tanuló teljesítménye a tehetségesnek minősített tanulók átlagával összehasonlítható.

Megfigyelt személyiségtulajdonság

Eredmény

Kognitív jellemzők:

1–55. kérdés

Kreativitás: (1–10)

Megjegyzés:

Általános intellektuális képesség: (11–20)

Verbális képességek: (21–26)

Logikai-matematikai képességek: (27–32)

Vizuális-ábrázolási képességek: (33–38)

Zenei képességek: (39–44)

Pszichomotoros képességek: (45–49)

Szociális képességek: (50–55)

Affektív jellemzők:

56–79. kérdés

Motiváció: (56–65)

Megjegyzés:

Érdeklődés: (66–75)

Hátrányos helyzetű tanulók tehetségjegyei

76–79. kérdés

Megjegyzés:

Az eredmények értelmezésénél a kategóriánként kapott átlagokat vesszük figyelembe, és összevetjük a tanáraik által tehetségesnek tartott tanulók átlagaival. További értelmezési lehetőség, hogy az átlagok alapján rangsorba állítjuk a személyiségtulajdonságokat. A rangsor elején szereplő tételek a tanuló/gyermek erősségei, ezekre támaszkodhatunk a tehetségnevelő tevékenység közben. A rangsor végén lévő, esetleg elmaradó tulajdonságokra pedig kiemelt figyelmet fordítunk a fejlesztés során, amennyiben úgy látjuk, hogy erre szükség van.

3. melléklet

Összehasonlító elemzések: a tanáraik által tehetségesnek tartott (bármiből) és tehetségesnek nem tartott (semmiből) tanulók eredményei közötti különbségek kétmintás t-próba

Elemszám: tehetségesnek tartott N=194, tehetségesnek nem tartott N=65

Kérdéscsoportok

Tehetség

Átlag

Szórás

p

kreativitás

nem tartják tehetségesnek

3,0585

,85200

,000***

tehetségesnek tartják

3,8641

,68410

általános képességek

nem tartják tehetségesnek

3,3200

,97791

,000***

tehetségesnek tartják

4,0234

,71788

speciális képesség: irodalom

nem tartják tehetségesnek

2,7103

,83348

,000***

tehetségesnek tartják

3,5598

,85663

speciális képesség: matematika

nem tartják tehetségesnek

2,5308

,78611

,000***

tehetségesnek tartják

3,4375

,90192

speciális képesség: rajz

nem tartják tehetségesnek

2,7308

,72690

,000***

tehetségesnek tartják

3,2536

,76326

speciális képesség: zene

nem tartják tehetségesnek

2,7821

,74938

,000***

tehetségesnek tartják

3,4511

,94716

speciális képesség: mozgás

nem tartják tehetségesnek

3,2677

,83312

,000***

tehetségesnek tartják

3,7924

,86823

speciális képesség: szociális képességek

nem tartják tehetségesnek

3,1846

,87605

,000***

tehetségesnek tartják

3,7174

,77363

motiváció

nem tartják tehetségesnek

3,2785

,98496

,000***

tehetségesnek tartják

4,0016

,75505

érdeklődés

nem tartják tehetségesnek

2,7646

,82033

,000***

tehetségesnek tartják

3,6810

,74101

***: A különbség 0.001-es szinten szignifikáns

Közlési feltételek

A Géniusz Műhely a tehetséggel kapcsolatos tudományos kutatás és módszertani gyakorlat minden területéről közöl műhelytanulmányokat és műhelydokumentumokat.

A kéziratokat magyar nyelven kell benyújtani, és a muhely@tehetseg.hu e-mail címen kell a szerkesztőségbe juttatni. A kéziratok terjedelme 80 000 karakter lehet az irodalomjegyzékkel együtt. Ésszerű mennyiségű ábra és táblázat ebbe nem számítandó bele.

A kéziratokat a szerkesztőbizottság a tudományos folyóiratoknál megszokott módon, lektori folyamatban bírálja el. A megjelenés kizárólagos szempontja a munka színvonala.

A megjelent tanulmányokért, cikkekért tiszteletdíj nem jár.

A kiadványsorozatba szánt kéziratokkal kapcsolatos formai követelmények részletes leírása megtalálható a tehetseg.hu/geniusz-muhely honlapon.

Table of Contents

Absztrakt

A tehetségazonosítás elméleti háttere

A saját mérőeszköz kialakításához felhasználtelméleti megfontolások

A pedagógiai tehetségszűrő megfigyelési szempontsor

Vizsgálati eredmények, a megfigyelési szempontsor statisztikai elemzése

Irodalom

Tehetségszűrő megfigyelési szempontsor

Összesítő adatlap a tehetségszűrő megfigyelési szempontsorhoz

Összehasonlító elemzések: a tanáraik által tehetségesnek tartott (bármiből) és tehetségesnek nem tartott (semmiből) tanulók eredményei közötti különbségek kétmintás t-próba